Božidar Đelić - Finansijska vremena >
Rat protiv siromaštva
U pregovorima sa MMF-om isto je kao u životu. Uspeh pre svega zavisi od pregovaračke dinamike, jasnih ideja u koncepciji i doslednosti u sprovođenju odluka
Često nas pitaju "Kako je pregovarati sa onima koji nam postavljaju teške ekonomske uslove?", misleći pre svega na vašingtonski Međunarodni monetarni fond (MMF). Prema jednoj još aktuelnoj mitologiji kod nas, ekipe MMF-a navodno sleću u glavni grad zemlje u dubokoj krizi i odrede za par dana ciljeve ekonomske politike u ime krupnog kapitala čiji su revnosni eksponent. Onda redovno dele dobre i loše ocene od životne važnosti za zemlju i mere uspeh po samo njima znanom budžetskom računovodstvu, nezavisno od socijalnih posledica ekonomske politike. Rečju, prema tom viđenju, oni su prijatelji moćnih i bogatih i tlačitelji onih koje je putanja razvoja igrom prilika mimoišla. Događaji u Argentini ili pak Turskoj prošle godine su za proponente tog viđenja bili novi eklatantni primeri te poprilično rafinirane prevare onih koji krišom vode svet, mimo javnog mnjenja i volje naroda.
Uistinu, za razliku od Svetske banke ili drugih međunarodnih institucija, MMF je veoma dugo gajio svojevrsnu tajanstvenost. Primera radi, njegovi izveštaji doskora nisu bili dostupni javnosti. Tek pre nekoliko godina, i posle mnogobrojnih protesta nevladinih organizacija uz podršku nekih većih akcionara institucije, "tajne" beleške misija MMF-a postale su dostupne svima. Organizacija je tada teško doživela tu novu transparentnost, brinući da ona može da ugrozi uvek teške pregovore s nosiocima ekonomske politike, u neku ruku kao kad bi se Dejtonski sporazum publikovao pre nego što bi se do kraja ispregovarao.
I onda se videlo da velike misterije ili pak rizika nije bilo, i niko više nije doveo u pitanje novu politiku. Danas svako s kompjuterom i internetom (www.imf.org) može nekoliko dana posle zaključivanja pregovora da se upozna u celosti s postignutim dogovorima. Samo se veoma retki dokumenti čuvaju u tajnosti neko vreme, sve dok njihovo obelodanjivanje može imati negativne posledice po zemlju. U poslednjih petnaest meseci odnosa sa MMF-om to se dogodilo u Srbiji samo jednom: pismo koje smo krajem 2001. godine kolege Labus, Dinkić i ja poslali da bismo informisali MMF – naravno posle postignutog unutrašnjeg konsenzusa – o pokretanju postupka stečaja četiri velike banke nije publikovano do početka postupka iz očiglednih razloga, da se ne bi stvorila nepotrebna panika među komitentima. I to pismo je od početka januara svima dostupno.
Srbija i SRJ su do sada pobrale veoma laskave ocene MMF-a. Primera radi, gđa En Kruger, "broj dva" te institucije, izjavila je da se reforme sprovode kod nas na korenit i impresivan način. Za razliku od poverilaca u Pariskom klubu ili investitora, kojima je mišljenje MMF-a i te kako pomoglo da se odluče da nam otpišu dve trećine dugova ili pak da učestvuju u privatizaciji, u nekim domaćim krugovima to se odmah uzelo kao argument protiv onih koji vode ekonomsku politiku, kao dokaz da pouzdano idemo prema argentinskom scenariju. Gde je istina?
Argentina je krahirala posle mnogobrojnih i dugogodišnjih upozorenja MMF-a i drugih eksperata da je odnos peso-dolar na granici održivosti. Politika "nacionalnog prestiža" je, međutim, zabranila nosiocima ekonomske politike da devalviraju blagovremeno, pre nego što je bilo kasno. Istina je da su za probleme Argentine prevashodno odgovorni sami Argentinci jer redovno pokušavaju da održe standard života iznad produktivnosti njihovog rada, što se po pravilu završava na viđen način. Cela filozofija naših reformi utemeljena je na iskazivanju realnog stanja naše ekonomije i pribegavanju realnim, mada, ponekad, teškim rešenjima. Zatvoriti četiri bivše velike banke nije lako, ali time se rešava krupan problam na fiskalno i socijalno prihvatljiv način. Odlaganje rešenja samo bi produbilo krizu i povećalo troškove. Zbog tog pristupa Srbija neće biti Argentina. S druge strane, ne može se reći da je bilo koja zemlja bila izuzetno uspešna na duži rok, kao Irska, Tajvan, Mađarska ili pak Singapur prevashodno zahvaljujući saradnji sa MMF-om. Dobre relacije s tom institucijom su tek početna tačka za uspeh naše zemlje, a mi imamo još mnogo toga da uradimo da bismo postali nova Irska ili Mađarska, pre svega u domenu realne ekonomije.
Poslednja runda pregovora oko trogodišnjeg programa (EFF) koja se završila 21. marta pokazala je da je Srbija sada spremna da preuzme šire, strukturne obaveze i dobije za uzvrat 800 miliona dolara podrške u sledeće tri godine. Veliki deo famoznih "uslova" preselio se sa makroekonomskih indikatora ka strukturnim merama, pre svega u domenu stvaranja Trezora, jačanja poreske administracije, kao i dalje liberalizacije deviznog režima. Interesantno je bilo uočiti na makroekonomskom planu da MMF sada ispoljava veliku fleksibilnost oko "modela" ekonomije. Daleko su dani kada je takozvani Kejnzov IS-LM model bio alfa i omega svih programa. Želim puno uspeha onome koji bude sada modelirao srpsku ekonomiju, posle toliko šokova u poslednjih deset godina. Veliki "šum" u našim podacima, kako vole da kažu ekonometričari, samo je posledica ekonomske katastrofe koju smo doživeli i koju je teško modelirati. Sa MMF-om smo uvek imali pragmatične diskusije oko makroekonomskih veličina. Uz to, sa Svetskom bankom i MMF-om sprema se izrada naše nacionalne strategije za suzbijanje siromaštva. Nećemo ostati na suvim ciframa, već ćemo eksplicitno uključiti smanjenje siromaštva kao ključni cilj našeg programa. Po rečima samih ekipa MMF-a, oni vole da pregovaraju s nama jer mi znamo šta hoćemo, sprovodimo ideje u delo brzo i po planu, dok ostajemo otvoreni oko modaliteta. Najvažnije je da, kao do sada, dinamika i inicijativa ostanu na našoj strani.
Ne ide, međutim, sve uvek glatko u pregovorima. Kada stvari škripe? Na primer, kada se ispostavi da naši podaci nisu dovoljno pouzdani. To nam se nažalost još previše često dešava, prevashodno u domenu javnih finansija gde nam predstoji dug period investicija u informacione sisteme sa stvaranjem Trezora. Ili, kada ključni igrači pređu u suprotni tabor. Tako je Ministarstvo finansija i ekonomije izgubilo važnu makroekonomistkinju, ali je uzvratilo s prelazom u svoje redove veoma važne specijalistkinje realnog sektora. Pregovori škripe kada se satima sve vrti oko neke cifre (procenat monetizacije budžetskog deficita npr.) i izlaz se nađe usred noći kroz sporedni ustupak jedne strane ili, ređe, posle runde drugarskog uzajamnog "urlanja" kada se nađemo na "zlatnoj sredini".
I zato, u pregovorima sa MMF-om isto je kao u životu. Uspeh pre svega zavisi od pregovaračke dinamike, jasnih ideja u koncepciji i doslednosti u sprovođenju odluka. Vaša pregovaračka pozicija jača ukoliko imate rezultate u pređašnjim rundama pregovora, i kada se ispostavi da niste skloni proneveri datog poverenja.
Uistinu ništa specijalno, da mnogo toga važnog za našu zemlju (investicije, otpis dugova) ne zavisi danas i za još nekoliko godina od tog veoma specijalnog odnosa s jednom veoma specifičnom institucijom
![]() | ![]() |
![]() |
|||
![]() | |||||
|
![](/g/img_h.gif)
IZ ISTOG BROJA
-
Neobičan štrajk >
Stala srpska gvozdenjača
Dimitrije Boarov -
Gerhard Burbah, ekspert za železnice >
Brzi promašaji Srbije
D. B. -
Priča s naslovne strane >
Generalni remont
R. V. -
Afera Perišić >
Odsudni napad i odbrana
Miloš Vasić -
Ko je general Tomić >
Jovan Dulović -
Čekajući 31. mart >
Haško prase
Nenad Lj. Stefanović -
Izbori na pomolu >
Neki hoće mango, neki vole gango
Milan Milošević -
Neizvesnost u podgoričkim kladionicama >
Izborni bauk pred Milovim vratima
Vera Didanović -
Afera Dijamant >
Početak raspleta
Tamara Skrozza -
Posle pregovora sa MMF-om >
Ubrzano u privatizaciju
Miša Brkić -
Socijalna politika >
Populaciona socijala
Zoran Majdin -
Srbija na dobrom putu: Valjevo >
Ribe i akvarijum
Dragan Todorović -
Itinerer - Srbija na dobrom putu >
Premijerske poslanice narodu
-
Manastir Soko: parastos i spomenik vladiki Nikolaju >
Pavković bez Koštunice
Dragan Todorović -
Izbeglice: nacionalna strategija >
Izlazak iz društvene senke
Jelena Grujić -
intervju - Dušan Živković >
Proširivanje strategije
J. G.