![Foto: FoNet/SPC Foto: FoNet/SPC](/g/images/1438092_28-04.jpg)
Položaj verskih manjina >
Svako bi menjao svet, a niko sebe
U Zagrebu je održana Međunarodna konferencija o verskim manjinama, u organizaciji Konferencije evropskih crkava (KEC). Mesto održavanja bila je Pravoslavna gimnazija "Katarina Kantakuzina Branković". Pre oko godinu dana, učenike ove gimnazije je grupa njihovih vršnjaka vređala, a zatim gađala kamenjem. Razbili su staklo na ulaznim vratima, a đaci, među kojima srećom nije bilo povređenih, bili su uplašeni i uznemireni. Događaji poput ovog pokazuju koliko je važno govoriti i raditi na zaštiti manjina
Odnos prema drugom, prema manjini, pokazatelj je gde se jedno društvo nalazi i koje vrednosti bira, te njegove zrelosti i sposobnosti da u drugačijem vidi vrednost, a ne pretnju. Nažalost, to je lakše reći nego učiniti.
Sloboda misli, savesti i veroispovesti, prava da se (ne) veruje, jedno je od osnovnih ljudskih prava. Međutim, verska i druga netrpeljivost, kao i zločini koji iz toga proističu, ne vrebaju i ne događaju se samo u "iscrpljenim društvima" u kojima je pritom građanska svest još nedovoljno zrela pa je lako izazvati požare, već i u onim zemljama koje su viđene kao perjanice u zaštiti ljudskih prava. Današnja Evropa to pokazuje, podsećajući na onu čuvenu orvelovsku podelu na jednake i jednakije. Dok je na papiru, u zakonodavnim rešenjima mnogih zemalja sve kako treba, praksa je, kao i obično, kompleksnija i teža.
"Zapad danas ima jednako, ako ne i više problema kada je reč o zaštiti verskih manjina nego Istočna Evropa", reči su Alfiaza Vaija, člana radne grupe Evropskog parlamenta za antirasizam i različitosti, koja je, uz KEC, bila organizator pomenute Konferencije "Verske manjine kao deo kulturno raznovrsnih društava", zajedno sa Verskom komisijom za migrante u Evropi i Mitropolijom zagrebačko-ljubljanskom.
Kako stoji i u samom pozivu na konferenciju – iako postoji mnogo međunarodnih smernica i akcionih planova za države, kako da osiguraju da različite vere i kulture žive zajedno – izazovi uporno o(p)staju.
OBRAZOVAN – SPASEN: Na Konferenciji su učestvovali stručnjaci iz regiona, Finske, Švedske, Italije, zatim verski velikodostojnici, predstavnici međunarodnih organizacija, država i vlada. Između ostalih, generalni sekretar CKEC-a Heiki Hatunen, vladika Irinej Bulović, ombudsmanke Hrvatske i Finske, Lora Vidović i Pirko Mekinen, izaslanici srpskog predsednika i premijera, Jasmina Marić Mitrović i Vladimir Božović, predstavnici verskih manjina u Hrvatskoj – jevrejske i islamske zajednice, Baptističke crkve...
Zanimljivo je primetiti, s obzirom na značaj skupa i temu da, iako je predstavnik većinske Rimokatoličke crkve u Hrvatskoj bio prisutan na samom otvaranju, ova Crkva je dosta "stidljivo", neko bi rekao i nevoljno, učestvovala u radu Konferencije.
Učesnici su govorili o kompleksnosti odnosa prema manjinama, o tome kako se lako manipuliše ljudima da se okrenu protiv slabijeg i o odluci koju i manjina i većina moraju da donesu – da iskorače iz svog zatvorenog sveta. Kako je naveo Željko Mraz, generalni sekretar Saveza baptističkih crkava Hrvatske, pozivajući se na jednog književnika – "Svako razmišlja o menjanju sveta, ali niko o menjanju sebe."
Ombudsmanka Finske govorila je o situaciji u njenoj zemlji pred kojom se postavljaju izazovi novih manjina, islamofobije, govora mržnje od kojih samo najozbiljniji završe u policiji, o potrebi za obukom dece i mladih o ljudskim pravima i potrebi da se ova tematika nađe u školskim kurikulumima...
Mnogi govornici su istakli značaj obrazovanja, kao verovatno najvažnijeg odgovora na situaciju sa kojom se savremeni svet suočava. Zagrebački rabin Luciano Moše Prelević je, opisujući današnju Evropu u kojoj se grade zidovi, gde je antisemitizam u porastu i desnica pobeđuje, kazao kako u Hrvatskoj ispitivanja pokazuju da je svaka generacija konzervativnija i netrpeljivija od prethodne, te da propust pre svega treba tražiti u vaspitanju i u školi. Ovakva situacija se svakako ne odnosi samo na Hrvatsku, već na veliki broj evropskih zemalja. Govoreći i o dijalogu između verskih i drugih lidera na našim prostorima, lucidno je zaključio da, "mi baš nemamo dijalog, već druženje i monologe".
Pojedini govornici su smatrali da iako se različita međunarodna tela bave verskom diskriminacijom, neophodan je odlučniji stav kada je reč o zaštiti grupnih verskih prava, kao i zajednički, evropski zakonodavni okvir. Kada je radi o reč, istaknuto je da u hrvatskom zakonodavstvu ima dosta dobrih rešenja – muslimanska zajednica ga pozdravlja kao primer na koji bi trebalo svi da se ugledaju – ali da ipak nije sve tako dobro kada dođe do realnog života, odnosno do, na primer, položaja pravoslavne manjine. (Položaj SPC na Kosovu zahteva poseban tekst, a sramotni je primer nebrige i ugroženosti manjinske zajednice u Evropi 21. veka.)
Najupečatljivije je bilo izlaganje predstavnika mladih, Jelene Nestorović, predstavnice srpske omladine u Hrvatskoj, i Maria Vrselje, predstavnika hrvatske omladine u Srbiji. Nestorović je govorila o strahu koji obični ljudi osećaju i o potrebi da se promeni klima u društvu, da se promene naši mentalni sklopovi, a da je to neophodno učiniti kroz školske programe, kroz veronauku, saglasje reči i dela i prihvatanje odgovornosti javnih aktera i većinske Crkve. Slušajući o problemima sa kojima se Srbi u Hrvatskoj suočavaju, Vrselja je kazao da mu se činilo da sluša o Hrvatima u Srbiji.
ZAŠTO RAZGOVARAMO: Kakva bi u zaštiti verskih manjina trebalo da bude uloga većinske crkve ili verske zajednice?
Jedan sveštenik sa ovih prostora je u privatnom razgovoru vođenom pre nekoliko godina, na komentar potpisnice ovih redova o tome kako su manjinske crkve i verske zajednice u regionu uvek otvorenije u odnosu na svoje matice – većinske crkve i verske zajednice – odgovorio da je manjina uvek ta koja hoće da razgovara, a da većini razgovor, nažalost, ne treba. U saopštenju nakon Konferencije podseća se kako je Crkva u Jevanđelju nazivana malim stadom, drugim rečima, manjinom u ovom svetu, što se ne odnosi na njenu veličinu već na nadu "koja je usidrena iznad ovoga sveta i njegovih dominacija i dominantnih težnji".
Zbog čega većini treba razgovor? Pod jedan, ljudska prava su civilizacijsko dostignuće koje nam poručuje da su svi ljudi jednaki pa takav i mora biti odnos prema njima. A ako se govori o perspektivi hrišćana, u Jevanđelju po Mateju stoje Hristove reči: "Zaista vam kažem: kada učiniste jednom od ove moje najmanje braće, meni učiniste". Ako je najmanji od braće onaj kojem treba pomoć, koji stoji naspram većine, onda je samo pitanja – žele li danas hrišćani diljem sveta, ali i regiona, da stanu u odbranu svog Boga, ne ograđujući se od drugog, već prihvatajući ga.
Zaključci Konferencije
Važno je osigurati priznanje, poštovanje, ravnopravnost i zaštitu svih manjina. Srž zaštite manjina jeste da ponudi prostor i uslove koji će omogućiti svima da žive u miru, bez straha od diskriminacije ili pritiska da se asimiliraju, ali i omogućiti da razviju pojedinačne i višestruke identitete.
Svesni uloge koju je religija imala i koju i dalje ima u konfliktnim situacijama, ali svesni i naše odgovornosti koju imamo kao crkve prema mirnom suživotu različitih zajednica u našim društvima, stručnjaci na skupu Konferencije evropskih crkava i njenih partnera traže od evropskih institucija i njihovih članica / pridruženih država da preuzmu, u skladu sa svojim zakonskim obavezama, odgovornost za: sprečavanje i kažnjavanje zločina iz mržnje te prekidanje ciklusa nasilja, u saradnji sa civilnim društvom, crkvama i verskim zajednicama; kreiranje izveštaja o pravima manjina; implementiranje relevantnih propisa koji štite položaj i prava manjina; osiguravanje uslova koji će omogućiti pojedincima i grupama suživot u različitosti te stvaranje pozitivne atmosfere za izražavanje pluraliteta, tolerancije i poštovanja kao temeljnih stubova demokratskih društava te promovisanje kontinuiranog dijaloga među pripadnicima većina i manjina kako bi se stvorili zajednički ideali i vrednosti za suživot u našim pluralnim i različitim društvima.
Deo govora mitropolita Porfirija
"Svi smo, pre svega, učesnici te jedne te iste ljudske prirode pa tek onda imamo posebne lične, verske, nacionalne, rasne i svake druge identitete. Lepota i bogatstvo i jeste različitost u jedinstvu. Dakle, koja načela treba da umesto tolerancije, čak i umesto različitih zakona i deklaracija, pa i onih najznačajnijih, vladaju u našim odnosima prema svima, bilo da je reč o odnosu većina prema manjinama ili manjina prema većinama, naročito o odnosu verskih manjina i većina? To su načela ljubavi i slobode, ljubavi i slobode koje je car Konstantin, koga mi pravoslavni slavimo kao svetog, objavio rečima: Svako neka veruje kako mu srce hoće!"
![]() | ![]() |
![]() |
|||
![]() | |||||
|
![](/g/img_h.gif)
POVEZANI ČLANCI
Intervju >
Jelena Nestorović:Odgovornost je na društvu
J. Jorgračević
![](/g/img_h.gif)
IZ ISTOG BROJA
-
Tema broja >
Crna Gora, CIA i špijuni u rukama
Miloš Vasić -
Crna Gora – "Državni udari" Mila Đukanovića >
Dva oka u glavi
Dušica Tomović -
Politika i društvene mreže >
Javi Đuri da blokira Fejsbuk
Radmilo Marković -
Intervju – Filip Ejdus, politikolog >
Vreme je da neko upali svetlo
Ivana Milanović Hrašovec -
Zoran Čičak za "Vreme" posle optužbe Aleksandra Vučića da je špijun >
Anatomija izdajnika
Zoran Čičak -
Socijalna politika >
Igra sablasnih brojeva
Zoran Majdin -
Mediji i politika >
Novi prilozi istoriji beščašća
Tamara Skrozza -
Socijalna zaštita u Nemačkoj >
Zaostavština Gerharda Šredera
Nemanja Rujević -
Intervju >
Jelena Nestorović:Odgovornost je na društvu
J. Jorgračević -
Lični stav >
Širom zatvorenih vrata
Savo Pilipović -
Evropske integracije Srbije (13) >
Socijalna i industrijska politika
Katarina Stevanović -
Sanda Savić, direktorka korporativnih poslova i komunikacija Hemofarma >
Čekajući pretpostavljenog donora
Biljana Vasić